Az Erdélyi Párt megszervezése és vidéki tagozatai Észak-Erdélyben a második bécsi döntés után - Murádin, János Kristóf (Közép-Európai Közlemények, 2019)
A tanulmány egy mára már méltánytalanul majdhogynem feledésbe merült politikai pártról, az Erdélyi Pártról szól. Ez egy 1940 és 1944 között, a második bécsi döntés értelmében Magyarországhoz visszacsatolt Észak-Erdélyben működő tömegpárt volt. A párt nemzeti alapon szerveződött meg és az észak-erdélyi magyarságot fogta össze. A magyarság szempontjából többségi időkben alakult meg. A párt erős regionális jellemzőkkel bírt, de ugyanakkor az országos politikai élet szerves alkotóeleme is volt. Az Erdélyi Párt teljes dominanciára, sőt kizárólagosságra törekedett a régióban, annak érdekében, hogy megakadályozza a szélsőjobboldali politikai alakulatok, elsősorban a Nyilaskeresztes Párt terjeszkedését Észak-Erdélyben és rövid idő alatt az ország keleti régiójának legfontosabb politikai szervezete lett. 1942 januárjára Észak-Erdély 1 340 000 magyar lakosából 243 500 a párt tagja volt. A tanulmány az Erdélyi Párt megalakulását mutatja be és arra törekszik, hogy egy átfogó képet nyújtson a párt 1941 első felében kiépült észak-erdélyi helyi szervezeti struktúrájáról, elsősorban a vidéki tagozatokra főkuszálva. Az észak-erdélyi magyar társadalom és az Erdélyi Párt kapcsolata, a tagság összetétele és a helyi párttagozatok pénzügyi helyzete egyaránt a tanulmány tárgyát képezi. A felhasznált források levéltári adatok mellett az Erdélyi Párt kiadványaiból, szakkönyvekből, tanulmányokból és a korabeli sajtóban megjelent cikkekből állnak.